Tildelt Guldløven-
- ved den 27. Filmfestival i Venedig i 1966
Den Internationale Kritikerpris i 1966
Venedigprisen i 1966
Kunne du ikke have talt tidligere? Det havde været bedst for dig.
Algeriet 1957
Endelig talte han.
Giv ham lidt kaffe...
Vær ikke bange. Tag en slurk, det gør godt.
Rejs dig op.
Rør! Er det rigtigt?
- Måske. Rue des Abderames nr. 3. - Klæd ham på.
Hør, det er ovre nu. Det lover jeg.
Kan du stå selv? Slip ham.
Her, tag den på.
Den passer sikkert.
Så genkender de dig ikke i Kasbahen. Forstået?
Vis os, hvor La Pointe skjuler sig, så får du lov at gå.
Giv ham en hue.
- Naturaliseret! - Ingen dumheder!
Så går vi...
Ne-e-ej!
Vil du have, vi skal begynde forfra?
Kom så. Tag dig sammen.
Ali-la-Pointe, huset er omringet. Det nytter ikke noget.
Kom ud. Drengen og kvinden først. 0gså du og din kammerat.
Lad våbnene ligge. Gør ikke noget dumt.
Geværerne er rettet mod dig. Du har ikke en chance. Forstået?
Hører du mig, Ali?
Du er den sidste. Du kan intet gøre. Organisationen eksisterer ikke mere.
De er døde eller anholdt. Kom ud, så får du en korrekt rettergang.
0vergiv dig, Ali!
Algeriet 1954
Den europæiske bydel
Kasbahen
Den nationale Frihedsfront (FLN) kommuniké nr. 1:
Algeriske folk! Vi må stå sammen-
- og gøre en ende på elendigheden efter 130 års kolonistyre.
Målet: Den algeriske stats selvstændighed og genoprettelse.
For at undgå blodsudgydelse foreslår vi franskmændene-
- forhandlinger, der skal munde ud i vort folks selvstyre.
Algeriere, foren jer! FLN kalder jer til kamp.
Det kort vinder, og det her taber.
Der er han!
- Giv den araberhund en omgang. - Hold op, hold op!
- Skrid over i Kasbahen! - Skide halvblods!
Amar Ali, kaldet Ali-la-Pointe, født den 15. januar 1930 i Miliana.
Analfabet. Løs arbejder, murer, bokser, arbejdsløs.
Tidligere straffet.
1942. Algier, et år på opdragelsesanstalt for hærværk.
1944. 0rane, to år på ungdomsanstalt for optøjer.
1949. Algier, otte måneders fængsel for rufferi og voldelig modstand.
Priset være Allah!
Leve Algeriet!
Længe leve Algeriet!
Råb med, kammerater! De vil dræbe en af vores.
Fem måneder senere
- Forsvind. - Mennesket har to ansigter...
- Har de sendt dig? - Ja.
Kom med.
Kom her. Kan du læse?
"På en maurisk cafe på Rue Randon 40-
- er ejeren, Mergebri, meddeler for politiet."
"Hver dag klokken fem får han besøg af en fransk betjent."
Han bliver nogle minutter, snakker og fore giver at få en kop kaffe.
- Du skal dræbe betjenten. - Ikke Mergebri?
- Nej, betjenten. - Godt.
Du kan ikke tage fejl. Foran cafeen ser du en pige med en kurv.
I følger sammen efter betjenten.
Når tiden er inde, giver hun dig en revolver.
Skyd ham straks, i ryggen.
Stands...! Nå, så du er bange nu?!
Se, kammerater, hvad organisationen har gjort ham til. Han ryster.
Din tæve, du narrede mig.
- Forklar denne spøg. - Vi må ikke blive fanget.
- Hvem sendte dig? Før mig til ham. - Han venter.
- Hvor?! - Vi tager derhen, hvis vi går fri nu.
Gå først. Jeg følger efter.
- Du var måske spion og måtte prøves. - Med en tom revolver?!
Tænk, hvis du havde været spion.
FLN kontakter dig i fængslet. Du får en aftale med franskmændene...
- ...og de lader dig flygte. - Og skyder på mig?
Med løse skud. Du flygter, opsøger adressen, du fik i fængslet...
- ...lærer mig at kende og saboterer. - Hvad hedder du?
Kader. Lahadi Kader.
For at komme med i organisationen skal man begå et attentat.
Havde jeg bedt dig skyde cafeejeren, en algerier, havde de ikke rørt dig.
Også selv om han var deres stikker. Men det skulle bevise din loyalitet.
Derfor valgte jeg strisseren. Det ville franskmændene aldrig tillade.
Altså, hvis du var en af dem, havde du ikke begået attentatet.
- Jeg gjorde det jo heller ikke. - Du forsøgte. Det er det vigtigste.
- Nej, at det ikke lykkedes for mig. - Nok om det.
- Jeg sagde, du skulle skyde i ryggen. - Aldrig!
- Du fatter det ikke. - Hvorfor måtte jeg ikke dræbe ham?
Vi er ikke klar endnu. Vi må have sikre steder at flygte til.
Der er selvfølgelig Kasbahen, men der er ikke sikkert.
For mange fulde, ludere, narkomaner. Folk, der snakker for meget.
Folk uden idealer, parate til at angive os.
De må overbevises eller udryddes. Vi må tænke på os, rense Kasbahen.
Bagefter kan vi tænke på franskmændene. Forstår du, Ali?
April 1956
Den nationale Frihedsfront. Kommuniké nr. 24.
Algeriets folk! Kolonimagten er ikke kun skyld i vort folks elendighed-
- og slaveri, men også i den korruption og de vanærende laster-
- der har fået vore brødre og s østre til at glemme deres værdighed.
FLN kræver handling for at udrydde disse skampletter.
Det er en forudsætning for at opnå selvstændighed.
Fra nu af står FLN for folkets fysiske og moralske sundhed.
FLN har besluttet følgende:
Forbud mod salg og brug af narkotika og alkohol.
Forbud mod prostitution og rufferi.
0vertrædelse straffes. Gentagen overtrædelse straffes med døden.
Fulderik! Fulderik!
Du ved, det er forbudt.
- Ali-la-Pointe... - Tag dig i agt!
Har du set Hacene le Bonoi?
Har I set Hacene?
- Margo! - Hvad er der?
- Har du set Hacene le Bonoi? - Nej.
Har du set Hacene le Bonoi? Sig, at jeg leder efter ham.
Ali-la-Pointe, hvad drejer det sig om?
- Er Hacene her? - Han gik tidligt. Chefen, du ved.
Ser du ham, så sig, at jeg må tale med ham.
Ali! Hallo der!
Hold hænderne i ro.
- Jeg bærer aldrig våben. - Det ved jeg.
Er du bange for dem her...?
Rør dig ikke.
Hvorfor er du så bange?
Vi er gamle venner. Jeg har næsten opfostret dig. Ikke sandt?
Det er sandt.
- Hvad er der sket med dig? - FLN har dømt dig til døden.
Nu forstår jeg...
Jeg dør snart af grin...
Hvad betalte de dig?
Intet. Du har fået to advarsler. Det er sidste gang. Bestem dig.
- Hvad skal jeg bestemme mig for? - For at skifte branche, straks.
Så overbevis mig!
Stop der. Se godt efter. Nu gør ingen, som de vil i Kasbahen.
Ikke engang Hacene. I endnu mindre, I udskud!
Gå nu. Og spred budskabet.
Den 10. juni 1956
Hold vagt udenfor.
Goddag, alle sammen.
- Hvordan går det, sheik? - Goddag.
Sæt jer.
Vi må skynde os med formaliteterne. I ved jo hvorfor.
En dag vil et bryllup igen kunne fejres åbent, i solens lys.
Trist, at ikke hele kvarteret kan fejre jeres børn ifølge traditionen.
Men som de første, der afstår fra den franske kolonimagts redskab-
- og lader jer vie af FLN, er dette betydningsfuldt.
Det er en bevidst gestus. En s and krigshandling.
Og nu, Mahmud og Fathia, træd frem.
Skriv under.
Tillykke.
Vore bedste lykønskninger. Sæt jer.
Den 20. juni 1956 Klokken 10.32
Klokken 11.40
Kom her!
Vær nu rolige.
Følg med.
Hør her...
De vil tale med kommissæren.
Klokken 15.30
Klokken 16.15
Jamen de har ikke fået tilladelse til husransagning.
De forfulgte dem, men de slap fra dem.
Javel, men det afhænger af Deres kommissariat.
Rue Marengo er uden for vor bemyndigelse. Vi har nogle mistænkte.
De vil have en formel undersøgelse.
Ja, ja... Men jeg har for lidt folk.
Jeg forstår.
Men hvis De kunne...
Præfekten kan ikke...
Kan De ikke? Som De vil...
Vi kan lade dem slagte os alle.
Altså...
KI. 15.00. Patrulje beskydes, tre soldater såret.
Sted: Rue Luciani.
KI. 16.00, vagter beskudt.
Sted: Krydset Rue Consulaire og Avenue Laquiere.
Del Algier op i zoner, siger Paris.
Forstærk politiet, afspær gaderne. Hvad hjælper det?
Nå, Corbiere, hvor var vi?
Krydset Rue Consulaire og Avenue Laquiere...
Generalguvernøren over Algeriet bekendtgør: Artikel 1:
Salg af apotekervarer til behandling af skudskader-
- må kun ske til personer med tilladelse fra Præfekturet.
Artikel 2: Sygehuse og konsultationer skal forsyne politiet med-
- en liste over alle patienter, der kommer for behandling af skader.
Præfekten i Algier bekendtgør:
Med baggrund i de talrige attentater, der er begået i byen-
- og i de klare beviser for, at gerningsmændene er fra Kasbahen-
- og hvilke mænd hurtigt og let skjuler sig i araberkvartererne-
- har Præfekten derfor besluttet at afspærre Kasbahen.
Der oprettes militærkontroller ved tilfartsvejene.
Civile skal fremvise legitimation.
Ind med dig...!
- Tag ham ikke alvorligt. - Man ved aldrig.
- Hvor skal du hen? - Jeg er franskmand.
Rør mig ikke! Rør mig ikke!
Udyr! Udyr!
Rør aldrig deres kvinder.
Den 20. juli 1956 Klokken 11.20
Klokken 11.50
Klokken 13.30
Hvad vil du? Hvor skal du hen?
Jeg skal bade sammen med mine venner.
- Er du stadig her? - Jeg bor her i gaden...
Kom her.
Forsvind så.
Nu må de tage hårdere fat. Det er regeringens skyld.
Her bliver ikke roligt, før vi har slået alt rosset ihjel.
Mordere! Mordere!
Din slyngel.
Prøv ikke på at flygte.
Han må ikke slippe væk.
Han flygter! Stop ham! Stop ham!
Jeg så ham. Stop ham!
Gerningsmand: Laidan Bualen.
Arbejdsmand, gift, tre børn. Adresse Rue de Thebes 8.
- Hvor mange i dag? - Syv attentater, tre døde.
Til præfekten, til pressen, til arkivet... og til Dem.
Tak. Godnat, Corbiere.
Sig mig... Hvor ligger Rue de Thebes?
Højt oppe på Kasbahen, tror jeg.
- Godnat, mor. - Godnat, børn!
- Hvorfor er de ikke i seng, Fatma? - De lægger sig om lidt, frue.
- Bernadette... Vi må gå nu. - Hvorfor så travlt?
- De og Deres klub, går De allerede? - Det er jo sent...
- Tag et glas til. - Tak, gerne.
Beklager, vi er sent på den. Godnat. Skynd jer, gutter.
Farvel.
Godnat.
- Nå? - Vi er der snart.
Holdt!
- Kan vi passere? - For sent. Der er udgangs forbud.
Lad os komme ind. Han er sammen med mig.
- Javel. Værsgo. - Tak. Så kører vi.
Mordere! Mordere! Mordere!
Ali! Stands, Ali!
Kader siger, du skal hidse dig ned... Han prøver at styre folket.
Forhold jer roligt! Ellers dræber de os alle.
Jeg beder jer, forhold jer i ro. FLN vil hævne jer.
Du holder vagt ovenpå. Og du kommer ind.
- "I orden, monsieur?" - "Perfekt."
Udmærket.
Ikke godt? Hør her... Jeg tager mit barn med. Så går det.
Godt, men vælg kontrollen ved Divan. De har travlt og er ikke så strenge.
Rejsebureauet.
Cafeen på Rue Michelet.
Mælkebaren på Rue D'Isly.
Bomberne har kort lunte. De stilles ind ved Kasbahen...
Og så må I skynde jer. I har kun 25 minutter.
Farvel og held og lykke.
Held og lykke.
Gud være med dig, Fathia.
Holdt!
Passér.
- Papirer! - Jeg har glemt dem.
- Derover. Nu! - Jeg kan hente dem...!
- Holdt! - Hør, jeg er forsinket.
Gå tilbage, ellers slipper ingen igennem.
"Tillader De? Undskyld mig..."
- "Må jeg passere?" - "Naturligvis."
- "Frøken... Værsgo." - "Tak."
Op med hænderne.
Værsgo, madame.
Fortsæt.
Tak. Højst en time. Han er en flink dreng.
Tusind tak.
- På vej til stranden, mademoiselle? - Hvor kunne De vide det?
- Vil De have selskab? - Nej, mine venner venter mig.
- Synd. En anden gang måske? - Hvem ved?
Held og lykke.
"En cola, tak."
- "Vil De ikke sidde?" - "Tak."
"Går De allerede? Det var en skam."
Afgang 432 til Paris er 20 minutter forsinket.
Ønsker De ellers noget?
Det var måske en sodavand, der eksploderede.
Tag det bare roligt. Vi danser...
Den 10. juni 1957
Leve faldskærmsjægerne!
Generalinspektøren var formand ved et vigtigt møde angående-
- nedkæmpelse af oprøret i Algier og beskyttelse af liv og ejendom.
Man vedtog vigtige beslutninger for at opretholde lov og orden.
Chefen for 10. faldskærms division er blevet pålagt dette ansvar-
- med alle civile og militære midler samt med særlig bemyndigelse.
Mathieu, Philippe, født den 5. august 1907 i Bordeaux.
Rang: 0berstløjtnant. Studier: Polyteknik Læreanstalt.
Deltog i fransk modstandsbevægelse. Tjeneste: Indokina, Algeriet.
Vi er nu oppe på et gennemsnit af 4,2 attentater pr. dag.
Individuelle overfald og bombeattentater inklusive.
Problemet er som altid: 1. Modstanderen.
2. Hvordan knuser man ham?
Der er 400.000 arabere i Algier. Er alle vore fjender? Svar: Nej.
Det er en minoritet, der hersker ved hjælp af terror og vold.
Det er denne minoritet, vi må isolere og knuse.
Modstanderen bevæger sig både på overfladen og i dybet-
- efter prøvede, revolutionære metoder, med original taktik.
Det er en anonym fjende, usynlig og skjult i massen.
På cafeer, i Kasbahen, i den europæiske bydel-
- i butikker og på arbejdspladser.
Disse billeder er taget af politiet med skjult kamera ved kontrollerne.
De troede, de fik gavn af filmene. Ja, minsandten!
De beviser visse metoders ineffektivitet og utilstrækkelighed.
Jeg har med vilje valgt billeder, taget kort før terroristattentatet.
Blandt alle disse arabiske mænd og kvinder findes de skyldige.
Men hvem er de? Hvordan kan vi genkende dem?
ID-kontrol er tåbeligt. Hvis nogen har rene papirer, så er det terroristen.
Se soldaten. Han er sikker på, at kurven indeholder noget vigtigt.
Han undersøger den nøje...
Måske var bomben her, under en dobbelt bund. Vi får aldrig vished.
Tak, Martin.
Vi må begynde fra nul. Vi kender en del til organisationens opbygning.
Vi begynder der. Det er en organisation i pyramide form-
- sammensat af flere sektioner, som igen består af en serie trekanter.
I pyramidens top: Hovedkvarteret.
Hovedkvarteret udvælger en med ansvar for sektion 1.
Nr. 1 udpeger igen to andre: Nr. 2 og nr. 3.
Sådan dannes den første trekant.
Nr. 2 og 3 udvælger hver yderligere to mænd.
Nr. 4, 5, 6 og 7.
Dermed kender hvert medlem i organisationen højst tre andre.
Den, der udvalgte ham, og de to, han selv udvalgte.
Alle kontakter er skriftlige. Derfor kender vi ikke vore modstandere.
Fordi de ikke kender hinanden.
Kender vi ham, kan vi eliminere ham.
Det militære aspekt er foreløbig sekundært.
Det vigtigste lige nu er det politimæssige.
Jeg ved, De ikke bryder Dem om det udtryk-
- men det er netop det, vi nu står overfor.
Vi må forsøge at rekonstruere pyramiden og identificere lederen.
Grundlaget for arbejdet er oplysninger. Metoden er forhør.
Forhørsmetoderne skal være af den slags, der altid giver et svar.
I den aktuelle situation bliver falsk blødsødenhed latterlig-
- og kraftløs.
Jeg er overbevist om, at alle enheder forstår dette og handler derefter.
Desværre afhænger alt ikke af os. Vi må have Kasbahen til rådighed.
For at gennemtrevle den, må alle indbyggerne afhøres.
Men vi mødes af love og forordninger, der blev indført-
- som om Algier var et feriested og ikke en slagmark.
Vi har forlangt at få frie hænder, men det er ikke let at opnå.
Der kræves en tilstand, der legitimerer og muliggør vor indgriben.
Vi må selv skabe denne åbning-
- inden fjenden gør det, hvilket jeg tror, han er i gang med.
Til alle frihedskæmpere! Efter to års bitter kamp-
- i byer og bjerge har det algeriske folk vundet en stor sejr.
FNs generalforsamling tager Algeriet-spørgsmålet op-
- på mandag den 28. januar.
Fra denne dag og otte dage frem erklærer FLN generalstrejke.
I dette tidsrum er kamphandlinger og attentater forbudt.
Alle kræfter mobiliseres for, at strejken gennemføres med held.
Le Monde! Otte dages generalstrejke!
Mine penge, tak.
Strejke!
Algeriske brødre! Verden ser vores kamp for frihed.
Kolonimagten hæv der over for FN, at FLN re præsenterer en minoritet.
Lad os vise verden, at vi står enige og beslutsomme.
Bes øg ikke den europæiske by del under strejkens otte dage, bliv i Kasbahen.
Giv beskyttelse til fattige og hjemløse i jeres hjem.
Sørg for forråd af mad og v and til otte dage.
De virker rolige...
Endog glade.
Som kaniner i et bur, håber jeg.
- Adlyder de mon strejkeordren? - Det tror jeg.
Mathieu!
Og navnet? Hvad vil De kalde operationen?
Jaså, general...
Champagne!
Champagne. "Operation Champagne". Hvorfor ikke?
Tiggere, arbejdsløse, hjemløse...
De bliver her under strejken, sikre mod politiovergreb.
Men de burde ikke være ført hertil. Det er en fejl.
- Hvorfor det? - De er her. Vi bør skifte lokale.
- Stoler De ikke på dem? - Man ved aldrig.
Som De vil. Tag en bestemmelse.
Nej, hvis jeg bestemte, skulle De ikke være i Algier nu.
- Hvorfor? - Det er uklogt.
Ali, følg Ben M'Hidi hen til Maison des Arbres.
- Skal han ikke sove her? - Nej. For mange ubekendte ansigter.
Nu er et til klar...
Se det skjulested!. Det ligner fuldstændig en mur.
- Se indvendigt. - Nej, du må af sted. Det er sent.
De er gamle frihedskæmpere. De kan gå trygt. Skynd dig, Ali.
Terrassen er den korteste vej.
De kan komme nu.
Det er i orden. De venter.
- Hvad mener du om strejken? - Det skal nok lykkes for os.
Det tror jeg også. Den er velorganiseret.
- Men franskmændene? - De gør alt for at bryde den.
De gør nok mere end det. Nu har vi givet dem anledningen.
Forstår du, hvad det betyder? Nu famler de ikke længere i mørke.
Hver eneste, der strejker, er en fjende, der kan identificeres-
- en forbryder, der angiver sig selv. Så går de over i en offensiv.
- Har du tænkt på det? - Nej.
Kader siger, at du ikke kunne lide tanken om en strejke.
- Nej. Heller ikke mine mænd. - Hvorfor ikke?
Fordi de siger, vi ikke må bruge våben.
Man vinder ikke en krig med oprør. Hverken krige eller revolutioner.
Terrorisme nytter i begyndelsen. Men så må folket selv tage skridtet.
Derfor er der behov for en strejke. For at mobilisere alle algeriere.
- For at bedømme vores styrke. - For at vise den for FN?
Ja, også FN. Det nytter måske ikke noget...
...men FN vil i det mindste se vores styrke.
Ved du, Ali... det er svært at starte en revolution.
Endnu sværere at holde den i gang. Sværest af alt er at sejre.
Først bagefter, når vi har sejret, begynder de sande vanskeligheder.
Kort sagt, der er stadig meget at gøre.
- Du er vel ikke allerede træt, Ali? - Nej.
Vågn op! Alle skal ud!
Til alle køretøjer! Få fart på indsamlingen.
Første konvoj til El-Biar. Anden til gasværket, tredje havnen.
Hør efter! Hør efter!
Alle mistænkte føres til hovedkvarteret.
- Ham der. - Du, kom her. Vent her.
- Strejker du? - Jeg er syg.
Du tør ikke sige det, men du er med i FLN, ikke?
- Nej. - Prøv ikke!
FLN vil have, du strejker, og så nægter du at tale. Som du vil.
Jean! Før ham til hovedkvarteret.
Du, kom her.
Hurtigere!
Skynd jer.
Generalstrejken fortsætter på fjerde dag.
Byen er lammet, men der er ikke indtruffet alvorlige episoder.
Der råder absolut ro i araberkvartererne.
Jeg vender tilbage om lidt.
Det er Mathieu!
- Oberst... - Jeg skal tale med præfekten.
- Hvad er det, der sker? - Jeg vurderer situationen.
Se selv efter. Jeg stiller alle midler til Deres disposition.
- Strejken ser ud til at lykkes. - Den forfejlede målet, folkerejsning.
- Det var ikke formålet ifølge FLN. - Tror De på, hvad FLN siger?
Måske. En generalstrejke er et godt argument hos FN.
FN er langt herfra. Hvordan kan de bedømme en strejkes virkning?
Bomber høres bedre. Det ville jeg tage i deres sted.
Ventes der væbnet opstand?
Det er et uundgåeligt moment i en revolutionær krig.
Efter terror følger væbnet rejsning, ligesom guerillataktik...
- ...foregår en regulær krig. - Dien Bien Phu?
Netop. Men i Indokina vandt de.
- Og her? - Det afhænger af Dem.
- Af os? Skal vi da mønstre? - Soldater har vi. De skriver.
- Hvad mangler der da? - Politisk vilje, som til dels findes.
Men "til dels" er ikke nok. Hvad siger man i Paris?
Bare en ny artikel af Sartre.
- Alle Sartres vælger samme side! - Kan obersten lide Sartre?
Nej, men jeg har ham hellere som modstander end tilhænger.
En, to, tre, fire... følg med mig.
Få så fart på.
- Hvad nu? - Nu skal der snakkes.
Gentag det, du lige sagde, så kan du gå...
- Dit navn? - Ahmed.
- Fornavn? - Said.
- Hvilken sektor? -2. sektor.
- Præcisér det. - Sektor 2, Kasbahen, Algier Vest.
- Hvilken gruppe? -3.
- Hvad var din opgave? - Ansvarlig for 6. celle.
Det er nok.
Ahmed Said.
6. celle.
Generalstrejkens sjette dag
Indbyggere i Kasbahen!
FLN forhindrer jer i at arbejde.
FLN tvinger jer til at lukke jeres butikker.
Indbyggere i Kasbahen! Frankrig er jeres fædreland...
Ahmed! Ahmed!
Indbyggere i Kasbahen! Rejs jer mod FLNs befalinger.
Algeriere, vend tilbage til arbejdet.
Har I set min mand?
FLN vil overgive jer til sult og elendighed.
Algeriere! Brødre!
Fat mod! Algeriet skal blive frit.
Stå fast, brødre.
Lyt ikke til dem, der siger: Algeriet skal blive frit.
Den 5. februar 1957 Strejkens sidste dag
Åbn butikken!
Træk!
FNs generalforsamling har, da intet forslag har fået flertal-
- vedtaget en resolution, der afviser direkte intervention i Algeriet.
FN håber dog, at der i samarbejdets ånd-
- kan findes en fredelig og retfærdig løsning ifølge FNs principper.
Fint. Godt arbejde.
Nu kan vi komme til at sove.
At strejken er slut, forandrer ikke noget.
Mandskabet forbliver i tjeneste. Vi må bevogte Kasbahen døgnet rundt.
Arbejdet må fortsætte ufortrødent.
Har nogen af jer haft bændelorm?
Bændelormen vokser hele tiden. Man dræber tusinde af dens led-
- men bliver hovedet tilbage, vokser den straks igen.
Sådan er FLN organiseret. "Hovedet" er hovedkvarteret, med fire personer.
Så længe de ikke er likvideret, står vi tilbage på nul.
Jeg fandt dem her i politiets arkiv. Jeg lod dem forstørre.
Ramel.
Si Mourad.
Kader.
Ali-la-Pointe.
Få lavet tusinde kopier og distribuer dem blandt vores folk.
- Hvem bor der ellers her?. - Som jeg sagde.
Min datter, ovenpå, og min mand, der er på arbejde.
Godt, Pierre, vi går.
I kan komme frem nu.
- De var ti mand denne gang. - Faldskærmsjægere?
- Kom de i et bestemt ærinde? - Nej, tilfældigt. De udspurgte lidt.
Kasbahens folk, hør efter. Terroristen Jibel Amil er pågrebet.
Kasbahens folk, FLN har tabt kampen.
Rejs jer mod dette terrorregime.
Kasbahens folk! Terroristen Ben Ali er pågrebet.
Samarbejd med os om at opbygge et nyt Algeriet.
- Hvad er der? - Ingenting.
Mod!
Vi må dele os. Så har vi en bedre chance.
Vi må hele tiden skifte skjulested. Med mellemrum holder vi kontakten.
Vi må erstatte vore anholdte brødre og omorganisere os.
- Og gøre os husket. - Ja, snarest muligt.
Nej, straks. Jeg ordner det.
Nej. Ingen af os. Så længe vi er her, så er FLN i Kasbahen.
Pågribes vi, er der ingenting. Og af ingenting kommer ingenting.
- Noget må vi gøre. - Når vi har fået nye kontakter.
- Hvordan bevæger vi os omkring? - Nye metoder.
- Se! - Holdt!
Hvad vil I?
Hurtigt, skjul os. De er efter os.
Hvor? Huset er så lille.
Kom! Må Gud bevare jer.
Gem jer i brønden. Den er tom...
De gik forbi. Vent lidt endnu, så kan I klatre op igen.
Tak!
Vi har mistet kontakten til 2. og 5. sektor.
1. og 6. har lidt store tab.
3. og 4. omorganiseres. Men vi har en begyndelse...
Den 25. februar 1957
Lømmel. Det skal du bøde for... for de andre.
Skide araber!
Hids jer ned. Stop.
Lad drengen være.
Den 4. marts 1957
Ikke mere fotografering.
Mr Ben M'Hidi, er det ikke ufint at bruge kvinders kurve-
- til transport af bomber mod uskyldige?
Er det ikke endnu mere ufint at kaste napalmbomber-
- over tusind gange flere uskyldige?
Det var lettere for os, hvis vi havde flyvemaskiner.
Giv os bombe fly... Så får De vores kurve.
Mr Ben M'Hidi, tror De, at FLN stadig kan besejre den franske hær?
Han spørger...
FLN har meget større chance for at sejre end den franske hær har-
- og for at ændre historiens gang.
Obersten sagde, at De blev anholdt ved et tilfælde. Næsten en fejl.
Faldskærmsjægerne ledte efter en mindre vigtig person.
Kan De sige, hvorfor De befandt Dem i lejligheden på Rue Debussy?
Jeg kan kun sige, at jeg ville ønske, jeg ikke havde været der.
- Det er nok. Vi har meget at lave. - Ikke mere show?
Helt rigtigt. Inden det får den modsatte virkning.
Lukket pga. indehaverens deltagelse i strejken
Kasbahens folk! 0prørsbevægelsen bliver svagere dag for dag.
Ali Mohammed i FLNs 2. sektor blev henrettet i morges.
Udlever terroristerne. Tag afstand fra oprørsorganisationen.
Stol på den franske hærs beskyttelse.
Samarbejd med os for fred og et nyt Algeriet.
Oberst Mathieu... Ministerens talsmand, M. Morlin-
- har ladet meddele, at Ben M’Hidi hængte sig i cellen i morges-
- i en løkke, lavet af strimler af hans skjorte.
Han fastgjorde løkken i vinduesgitteret.
Det påstås, at fordi han havde erklæret-
- at han ville forsøge at flygte ved først givne lejlighed-
- blev han holdt fanget, hele tiden bundet på hænder og fødder.
Hr. oberst, hvordan kunne han så, under de omstændigheder-
- rive sin skjorte i stykker, lave en løkke-
- sætte den fast ved vinduet og hænge sig?
Det må De spørge ministerens talsmand om. Det er ikke min udtalelse.
Selv satte jeg Ben M’Hidis moralske styrke højt-
- hans mod og forpligtelse over for hans idealer.
Derfor, trods den store fare han udgjorde, vil jeg ære hans minde.
Hr. oberst...
I den senere tid er der talt meget om faldskærmstroppernes fremgang.
Men også om deres metoder. Kan De sige noget om den sag?
Fremgangen er et resultat af disse metoder.
- Det ene forudsætter det andet. - Undskyld mig, hr. oberst...
Det synes, som om mine kolleger, måske overdrevent forsigtigt-
- vedbliver med indirekte spørgsmål, som De så besvarer undvigende.
Det var bedre, hvis vi kaldte tingene ved deres rette navn... tortur.
Forstået. Stil Deres spørgsmål.
Spørgsmålet er allerede stillet. Jeg ønsker bare mere præcise svar.
Lad os prøve at være præcise. Ordet "tortur" findes ikke i vort direktiv.
Vi bruger ordet "forhør", politiets eneste metode mod en hemmelig liga.
FLN kræver af sine medlemmer-
- at de tier i 24 timer efter pågribelse. Derefter kan han tale.
Imens har FLN nået at gøre eventuelle oplysninger værdiløse.
Og vi? Hvordan skal vi forhøre mistænkte?
Som i retsvæsnet-
- hvor det kan trække ud i månedsvis? Det lovlige er ikke altid velegnet.
Er det lovligt at sprænge bomber på offentlige steder?
Husk, hvad Ben M’Hidi svarede, da De spurgte ham.
Tro mig, mine herrer, dette er en ond cirkel.
Vi kunne tale i timevis, forgæves. Problemet ligger ikke der.
Problemet er, at FLN vil have os ud af Algeriet, og vi vil blive.
Deres holdninger varierer, men jeg tror, alle mener, at vi bør blive.
I begyndelsen af oprøret var der ingen nuancer. Alle aviser -
- også de venstreorienterede, ville knuse det. Derfor sendtes vi hertil.
Vi er ikke galninge eller sadister. De, der kalder os fascister -
- glemmer, at mange af os deltog i modstandsbevægelsen.
Nazister? Blandt os er der overlevende fra Dachau og Buchenwald.
Vi er soldater. Vor pligt er at sejre.
For at være tydelig og præcis vil jeg selv stille Dem et spørgsmål.
Bør Frankrig forblive i Algeriet?
Hvis svaret er "ja", må De acceptere alle nødvendige konsekvenser.
- En læge. Stukket med kniv. - Frygteligt.
Der er ikke mere ammunition!
Se!
Knus dem!
Den 26. august 1957
Det er meningsløst at spille helte. Giv mig megafonen.
Ramel! Si Mourad! Hør efter!
Hvis I fortsætter sådan, vil jeg nødigt være i jeres sko, når I fanges.
I ved jo, at vi fanger jer til sidst.
Overgiver I jer nu, så lover jeg, at intet sker jer. I får en fair retssag.
- Hører I mig?. - Hvem taler?
Oberst Mathieu.
Vi stoler ikke på Dem. Kom frem.
Lad os se Dem.
Hvorfor stoler I ikke på os?
Stå sådan, så vi kan se Dem. Med hænderne i ro, fuldt synlige.
Ja, hvis vi får det skriftligt, om en korrekt rettergang.
Giv os en skriftlig garanti, så overgiver vi os.
Hvordan skal jeg give jer den?
Vi hejser en kurv ned.
Udmærket.
- Her? - Ja, her.
- Er De parat, Mathieu? - Ja, men vis jer først.
60... 59... 58...
57... 56... 55...
54... 53... 52...
Nu kan vi se dem. Gå frem.
Her. Ifølge løftet. I ved, at jeg holder, hvad jeg lover.
Han bliver narret...
-7... 6... 5... - Skynd jer, I satans rotter.
- Ja, vi skynder os... -3.. 2...
Den 24. september 1957 - Brænd alle papirer...!
Hurtigt...
Hvem af jer hedder Fathia?
- Du? - Ja.
Gå op og sig, at Kader skal overgive sig, ellers sprænges huset i luften.
- Forstået? - Ja.
Overbevis ham om, at du er bekymret for huset.
Vent! Det kan blive din død.
Kader, Fathia kommer op. Skyd ikke.
Gå nu.
Kader, det er Fathia.
De siger, at hvis du ikke kommer ned, sprænger de huset i luften.
Sig til obersten, at han kan sprænge så mange huse i luften, han lyster.
- Kader! - Gå nu!
- Nå? - Han siger, I kan gøre, hvad I vil.
Gå over til de andre.
En sprængladning nær skjulestedet. Med lang lunte. Den kan afkortes...
Giv dem dækning, mens de ordner det.
Hold øjnene åbne. Alt kan ske... som vi så godt ved.
Det er meningsløst at dø sådan her...
Mathieu! Lov, at De ikke rører nogen andre her i huset-
- så kommer vi ud.
Havde De ladet mig sprænge huset i luften, var jeg blevet skuffet.
Deres billede og arkivoplysninger har nu længe ligget på mit bord.
Jeg bilder mig ind at kende Dem lidt.
De virker ikke som en, der går ind for meningsløse gestus.
- De er glad for at tage mig levende. - Ja, det er jeg.
Jeg har helt tydeligt givet Dem en fordel, større end jeg troede.
Nej, kun tilfredsstillelsen ved at have gættet rigtigt.
Men teknisk set er der ingen fordel længere. FLN er slut.
"Skurk! Morder! Du tager fejl! Ali-la-Pointe er der stadig!"
- Hvad siger hun? - At Ali stadig er i Kasbahen.
- Mahmoud. - Jeg kommer.
Jeg er tilbage om lidt.
Læg dig, Omar. I morgen er der kun os fire.
Mahmoud, Halima...
Mig... og dig.
Vi kan ikke regne med andre. Sadek kører os.
Du går først og placerer bomben.
Kom hurtigt tilbage. Tag ingen chancer.
Så går Halima, så Mahmoud og så jeg.
Omar!
Vågn op.
Nu skal det være...
- Nu sker det snart, ikke? - Jo.
- Halima! - Jeg er parat.
- Jeg hørte en lastbil. - Var det Sadek, stod han her allerede.
- Hvordan har din kone det? - Nogenlunde...
Ind med jer!
Op med dig!
Ud herfra...
- Alt klart? - Ja, hr. oberst.
- Siger han noget? - Ikke et ord.
- Som jeg ventede. - Huset er rømmet.
Ali-la-Pointe!
Lad de andre slippe ud. Du ved, vi sprænger huset i luften.
Drengen...
Han kommer på opfostringshjem.
Hvorfor lade ham dø?
Er han her stadig? Før ham ud.
Ali, du får 30 sekunder til. Hvad tror du, at du kan vinde?
Du er fortabt. 30 sekunder fra nu af!
Hvem vil ud?
- Hvad vil du gøre? - Jeg forhandler ikke.
I fire bliver her og går ned, når jeg giver signal.
Goddag, Mathieu...
- Nå? - Alt er forberedt.
Flyt Dem lidt tilbage.
Nu.
Fotografer alt og skriv en rapport.
Bændelormens hoved er borte. Tilfreds, Mathieu?
- Algier-oprøret er slut. - Vi slipper for at høre mere om FLN...
- I det mindste for en tid. - For altid, håber jeg.
Det er jo et godt folk, som vi har enedes med i 130 år.
- Hvorfor kunne det ikke vare ved? - Algeriet er jo ikke kun Algier.
- Nej, Algier er ikke hele Algeriet. - Lad os nu være tilfredse med Algier.
I bjergene bliver det meget lettere...
- Farvel, hr. general. - Vi ses senere i hovedkvarteret.
Den 11. december 1960
Man kender ikke årsagen -
- men efter to års relativ ro, hvor kampen kun fortsatte i bjergene -
- er raseriet nu atter blusset op. Jeg har talt med folk i telefonen.
Talt personligt med FLN-ledere i landflygtighed. Ingen vidste noget.
På denne morgen, for første gang, ses deres flag. Grønt og hvidt.
Tusindvis af flag, sikkert syet i nat. De kan knap nok kaldes flag.
Det er lagner, skjorter, klude. 0g dog er det flag.
Situationen er i dag meget spændt.
Trods pres fra koloni-ekstremister har regeringen beordret -
- at der kun må bruges våben i yderste nødstilfælde.
I dag blev der gjort forsøg på at komme ind i den europæiske bydel.
Der rapporteres om mange dødsfald. Lige nu hersker der ro.
Men Kasbahen giver genlyd af høje skrig. Taktfaste, skræmmende.
Den tydelige enighed i disse demonstrationer-
- har påvirket opinionen stærkt i Frankrig.
Fra Paris rapporteres det, at de mere lydhøre politiske grupper-
- er ved at gå ind for et bedre forhold til Algier.
Den 21. december 1960 Demonstrationernes sidste dag
Stop det!
Vend tilbage til jeres hjem.
Hvad er det, I vil?
Selvstændighed! Forlad vort land!
Selvstændighed! Frihed!
Leve Algeriet! Leve Algeriet!
Men der var stadig to års kamp tilbage.
2. juli 1962 vandt de selvstændighed. Den frie algeriske stat var født.